HÄRSKARRINGEN SubRip By Knã
-Du kommer inte förbi! -Gandalf!
Jag är Den hemliga eldens tjänare, väpnad med Anors flamma.
Gå tillbaka in i skuggan!
Den mörka elden hjälper dig inte, Udûns flamma.
Du kommer inte förbi!
-Nej! Nej! -Gandalf!
Fly, era dårar!
Nej!
Gandalf!
-Gandalf! -Vad är det, herr Frodo?
Inget.
Bara en dröm.
Mordor, det enda ställe i Midgård vi inte vill se närmre på.
Och det är dit vi försöker ta oss, och dit vi inte kan komma.
Vi måste nog inse att vi är vilse.
Jag tror inte att Gandalf menade att vi skulle ta den här vägen.
Det var mycket han inte menade skulle hända...men som gjorde det.
Herr Frodo?
Det är Ringen, eller hur?
Den blir tyngre.
-Vad har vi för mat kvar? -Låt mig se.
Ja, underbart. Brödet lembas. Och titta här!
Mer lembas.
Jag tycker inte om utländsk mat men den här alvfödan är inte så illa.
Inget kan visst få dig ur humör, Sam?
Jo, kanske de där regnmolnen.
Det här ser märkligt bekant ut.
Det beror på att vi har varit här förut. Vi går runt runt.
Vad är det för en hemsk stank? Det är nog ett otäckt träsk i närheten.
-Känner ni lukten? -Ja...jag känner lukten.
Vi är inte ensamma.
Tjuvarna...tjuvarna.
De ssnuskiga ssmå tjuvarna.
Var är den? Var är den?
De stal den från oss.
Min Älsskade...
Förbannade ska de vara! Vi hatar dem!
Den är vår, och vi vill ha den!
Det här är Sting, som du har sett förut.
Eller hur...Gollum?
Släpp honom, annars skär jag halsen av dig!
Det brännss! Det bränner oss!
Det isar.
Tvinnat av otäcka alver.
-Ta det av oss! -Tyst på dig!
Det är hopplöst. Varenda orch i Mordor måste höra olåten.
-Vi binder honom och lämnar honom. -Nej! Det skulle döda oss! Döda oss!
Det är inte mer än du förtjänar!
Han kanske förtjänar att dö.
Men nu när jag ser honom tycker jag synd om honom.
Vi är snälla mot dem, om de är snälla mot oss.
Ta det av oss.
Vi svär att göra allt ni vill. Vi svär.
Hur du än lovar kan jag inte Iita på dig.
Vi svär vid...den Älsskade.
Gollum, gollum.
Ringen är svekfull. Vi ska hålla dig bunden vid ditt ord.
Ja...vid den Älsskade.
Vid den Älsskade.
Jag tror dig inte!
-Ner med dig! Ner! -Sam!
Han försöker lura oss. Om vi släpper honom, stryper han oss i sömnen.
-Vet du vägen till Mordor? -Ja.
-Har du varit där förut? -Ja.
Du ska leda oss till Svarta porten.
Merry!
Vad är det? Vad är det du vädrar?
-Människokött. -Aragorn.
De har fått upp vårt spår. - Sätt fart!
De har ökat takten.
De känner nog lukten av oss. Skynda på!
Kom då, Gimli!
l tre dagar och tre nätter har vi jagat dem. Ingen mat, ingen vila.
Och inga spår av vårt villebråd förutom dem på den hårda stenen.
Lóriens löv faller inte utan orsak.
De kan fortfarande vara vid liv.
De har mindre än en dags försprång.
Kom, Gimli! Vi vinner på dem.
Jag är ingen långIöpare. Vi dvärgar är bäst på snabba språng.
Mycket farliga på korta sträckor.
Rohan, hästherrarnas hem.
Här försiggår någonting underligt.
Något ont ger fart åt dessa varelser och sätter sin vilja emot oss.
Legolas! Vad ser dina alvögon?
Urukerna vänder mot nordost. De för hoberna till Isengård.
Saruman.
Världen förändras.
Vem har nu styrkan att stå emot Ibsengårds arméer...
...och Mordors?
Att stå emot Saurons och Sarumans makt...
...och de Två tornens förbund?
Tillsammans, min herre Sauron...
...skall vi härska över detta Midgård.
Den gamla världen skall brinna i verkstäders eldar.
Skogarna skall falla.
En ny ordning skall uppstå.
Vi skall driva krigsmaskinen med svärd, med spjut-
-och med orchernas järnnävar.
Vi måste bara undanröja dem som är emot oss.
Hästfolket tog era länder.
De drev ert folk till bergen, där de fick skrapa sitt levebröd ur klippan.
Ta tillbaka länderna de stal från er! Bränn varenda by!
Det skall börja i Rohan.
Alltför länge har dessa bönder stått dig emot, men inte nu längre.
Éothain! Éothain!
Ta med din syster. Om ni bara är två går det fortare.
Far säger att Éothain inte får rida Garulf. Han är för stor.
Hör på. Du måste rida till Edoras och slå larm. Förstår du?
Jag vill inte ge mig av, mor.
Freda, jag kommer att hitta dig där.
Fort!
Rid nu, mitt barn.
Rohan, min herre... är färdigt att falla.
Théodred?
-Din son är illa skadad, min herre. -Han överfölls av orcher.
Om vi inte försvarar vårt land tar Saruman det med våld.
Det är lögn.
Saruman den vite har alltid varit vår vän och bundsförvant.
Grima.
Grima...
Orcher strövar fritt över vårt land.
Utan att bli hejdade eller utmanade dödar de närhelst de vill.
Orcher som bär Sarumans vita hand.
Varför lägger du dessa plågor på ett redan plågat sinne?
Förstår du inte?
Din morbror blir utmattad av ditt missnöje och krigshetsande.
Krigshetsande? Hur länge sedan är det som Saruman köpte dig?
Vad lovade han dig? När männen är döda får du din del av skatten?
Alltför länge har du bevakat min syster och följt hennes varje steg.
Du ser mycket, Éomer Éomunds son. För mycket.
Du är härmed bannlyst från kungariket Rohan...
...vid dödsstraff förbjuden att återvända.
Fortsätt andas. Det är det viktiga. Andas.
De springer som om de hade sina herrars piskor i ryggen. 137
Vi fortsätter inget längre förrns vi fått rast.
Gör upp en eld!
Merry! Merry!
Jag tror det kanske var ett misstag att lämna Fylke, Pippin.
Vad är det som låter?
-Det är träden. -Vad?
Minns du Gamla Skogen vid Bockrikes gränser?
Det sas att något i vattnet fick träden att växa sig höga och få liv.
-Liv? -Träd som kunde viska...
...tala med varandra och till och med röra sig.
Jag är utsvulten.
Vi har inte fått annat än maskätet bröd under tre stinkande dagar.
Varför kan vi inte få kött?
De där, kanske? De är färska.
De ska inte ätas!
Benen, då? De behöver inte sina ben.
-De ser goda ut. -Undan, ditt avskum!
-Stycka upp dem! -Bara en tugga!
Där får ni kött på menyn, pojkar.
Pippin! Nu ger vi oss av.
Försök, bara. Ropa på hjälp.
Gnäll, du. Ingen kommer att rädda dig.
Pippin!
En röd sol stiger. Blod har flutit denna natt.
Rohans ryttare! Vad nytt från Mark?
Vad har en alv, en människa och en dvärg att skaffa i Riddersmark?
Säg ditt namn, hästmästare och du skall få höra mitt.
Jag skulle hugga huvudet av dig, dvärg, om det var högre från marken.
Du skulle dö innan hugget fallit.
Jag är Aragorn, son av Ararathorn.
Gimli, son av Glóin. Och Legolas från skogsriket.
Vi är vänner till Rohan och till Théoden, din kung.
Théoden kan inte längre skilja mellan vän och fiende...
...inte ens sina egna fränder.
Saruman förgiftade kungens sinne och kräver herravälde över dessa länder.
Mina män är de som är trogna mot Rohan och därför har vi bannlysts.
Den vite trollkarlen är illfundig.
Han går än hit, än dit, sägs det, som en gammal man i huva och kappa.
Och överallt slinker hans spioner igenom våra nät.
Vi är inga spioner. Vi spårar en grupp uruk-hai västerut över slätten.
De tog två av våra vänner till fånga.
Vi gjorde ner Urukerna i natt.
Men det var två hober med dem.
De är små, som barn i era ögon.
Vi lämnade ingen kvar i livet och vi brände kropparna i en hög.
Döda?
Jag beklagar.
Hasufel! Arod!
Må dessa hästar ge er större tur än de gav sina forna herrar.
Farväl.
Sök era vänner. Men lita inte till hoppet.
Det har övergivit dessa länder.
Vi rider norrut!
Det är ett av deras små bälten.
Må de finna frid i döden.
Vi svek dem.
En hob låg här.
Och den andre.
De kröp.
Deras händer var bundna.
Repen skars av.
De sprang hit.
De blev förföljda.
Bältet!
Spring!
Spåren leder bort från striden...
...in i Fangornskogen.
Fangorn? Vad för vansinne drev dem dit?
Jag tror vi har skakat honom av oss.
Jag ska slita ut era vidriga små inälvor!
Kom hit!
Träd! Klättra upp i ett träd!
Han är borta.
Merry!
Jag ska göra ett maskhål i din mage!
Spring, Merry!
Små Orcher...
-Det talar, Merry. Trädet talar. -Trädet?
Jag är inget träd. Jag är en ent.
En trädherde som vaktar skogen.
Tala inte till det. Uppmuntra det inte!
Lavskägge kallar somliga mig.
-Vems sida står du på? -Sida?
Jag står inte på någons sida...
...eftersom ingen står på min sida, lille orch.
Ingen bryr sig om skogarna längre.
-Vi är inte Orcher, vi är hober! -Hober?
Jag har aldrig hört talas om hober förr.
Låter som något orch-rackartyg.
De kommer med eld, de kommer med yxor.
Gnager, biter, bryter, hackar, bränner.
Förstörare och inkräktare, förbannade skall de vara!
Du förstår inte, vi är hober! Halvlingar. Fylkefolk.
Kanske ni är det och...
...kanske ni inte är det.
Den vite trollkarlen vet säkert.
Den vite trollkarlen?
Saruman.
Sser ni? Sser ni? Vi visade vägen ut.
Skynda på, ssmå hober, skynda på.
Tur att vi hittade er.
Ssnäll hob.
-Han har lett oss in i ett träsk. -Ett träsk, ja ja.
Kom, husbond, vi ska föra er på säkra stigar genom dimman.
Kom, hober. Kom. Vi går fort.
Jag fann den. Det gjorde jag. Vägen genom träskmarkerna.
Orcherna använder den inte. Orcherna vet inte om den.
De går runt, mil efter mil.
Kom fort! Mjuka och snabba som skuggor måste vi vara.
Det är döda saker! Döda ansikten i vattnet.
Alla döda. Alla ruttna.
Alver och människor och orcher.
Ett stort slag för länge sedan.
Döda träsken. Ja ja, så heter det.
Den här vägen. Följ inte ljusen.
Försiktigt nu, annars får hoberna göra de döda ssällskap-
-och tända egna ssmå ljus.
Frodo!
-Gollum... -Följ inte ljusen.
Herr Frodo! Mår ni bra?
Sså blank.
Sså vacker.
Vår Älsskade.
-Vad sa du? -Husbond borde vila.
Husbond behöver hålla sig stark.
-Vem är du? -Inte fråga oss. Inte dess sak.
Gandalf sa att du tillhörde flodfolket.
Köld i hjärta, hand och ben hos dem som fjärran vandrat hän...
Han sa att ditt liv var sorgligt.
...och inte ser vart vägen bär när sol och måne döda är.
Du var inte så olik en hob en gång. Eller hur?
Sméagol.
Vad kallade du mig?
Det var ditt namn en gång, eller hur? För länge sedan?
Mitt namn.
Sméagol.
-Svarta ryttare! -Göm er! Göm er!
Kom då, Frodo!
Fort! De kommer att se oss! De kommer att se oss!
-Jag trodde de var döda. -Döda?
Nej, man kan inte döda dem. Nej.
Vålnader! Bevingade vålnader!
De kallar på den. De kallar på den Älskade.
Herr Frodo. Det är bra. Jag är här.
Skynda på, hober! Svarta porten är mycket nära.
Orchblod.
Det här är underliga spår.
Luften är så tjock här inne.
Den här skogen är gammal. Mycket gammal.
Full av minnen...
...och vrede.
Träden talar med varandra.
Gimli! Sänk din yxa.
Det är något där borta.
Vad ser du?
Den vite trollkarlen närmar sig.
Låt honom inte tala. Han kommer att förtrolla oss.
Vi måste vara snabba. 296
Ni följer två unga hobers fotspår.
-Var är de? -De kom förbi här i förrgår.
De mötte någon de inte hade väntat sig.
-Är det någon tröst? -Vem är du?
Visa dig!
Det är inte möjligt.
Du föll...
Genom eld...och vatten.
Från djupaste hålan till högsta tinnen kämpade jag mot Morgoths balrog.
Tills jag till slut störtade ner min fiende-
-och han slogs i fördärv mot bergssidan.
Mörkret tog mig...
...och jag försvann ur tanke och ur tid.
Stjärnorna kretsade ovanför...
...och varje dag var lika lång som en levnadsålder på jorden.
Men det var inte slutet. Jag kände livet i mig igen.
Jag har skickats tillbaka... 313
...till dess mitt uppdrag är fullbordat.
Gandalf? Ja...
Det var så man kallade mig.
Gandalf Grå. Det var mitt namn.
Gandalf.
Jag är Gandalf den vite.
Och jag kommer tillbaka till er nu när tidvattnet vänder.
Ett skede i er resa är över, ett annat tar vid.
Kriget har kommit till Rohan. Vi måste rida till Edoras med all hast.
Det är en av mearas, om mitt öga inte är förhäxat.
Skuggfaxe.
Han är den förnämsta av alla hästar...
...och har varit min vän genom många faror.
Mitt hem ligger djupt in i skogen...
...nära bergets rötter.
Jag sa till Gandalf att jag skulle hålla er i trygghet.
Och i trygghet skall ni vara.
Träden har vuxit sig vilda och farliga.
Ursinnet jäser i deras hjärtan. De skadar er om de kan.
Det är alltför få av oss kvar.
Alltför få få att hålla ordning på dem.
Mordors Svarta port.
Min farsgubbe skulle ha ett och annat att säga om han såg oss.
Husbond sa till om att visa vägen till Mordor. Duktige Sméagol gör det.
-Husbond säger så. -Det sa jag.
Det här är alltså slutet. Vi kan inte ta oss förbi.
Titta! Porten...den öppnas.
Jag ser en väg ner.
Sam, nej!
Husbond!
-Jag begär inte att du följer med. -Det vet jag, herr Frodo.
Jag tror inte ens våra alvkappor kan dölja oss där inne.
Nej! Nej, husbond! De tar er. De tar er!
Ta den inte till honom!
Han vill ha den Älsskade. Alltid letar han efter den.
Och den Älsskade vill tillbaka till honom.
Men vi får inte låta honom få den.
Nej! Det finns en annan väg. En hemlig, mörk väg.
-Varför sa du inte det förut? -Husbond frågade inte.
-Han har något i sinnet. -Finns det en annan väg till Mordor?
Ja. Det är en stig...några trappor.
Och sen...en tunnel.
-Han har fört oss ända hit, Sam. -Herr Frodo, nej.
Han har stått vid sitt ord.
Nej.
-Visa vägen, Sméagol. -Duktige Sméagol hjälper alltid.
Edoras. Och Meduselds gyllene hall.
Där dväljs Théoden, Rohans kung...
... vars sinne är övermannat.
Sarumans grepp över kung Théoden är nu mycket starkt.
Min herre, din son...är död.
Min herre?
Morbror?
Tänker du inte gå till honom?
Tänker du inte göra någonting?
Var försiktiga med vad ni säger. Vänta er inte att bli välkomnade hit.
Åh, han måste ha dött någon gång under natten.
En sådan tragedi för kungen att förlora sin ende son och arvinge.
Jag förstår att hans bortgång är svår att ta till sig.
Särskilt nu när er bror har övergivit er.
Lämna mig ensam, orm!
Vem vet vad ni har sagt till mörkret.
l nattens bittra väkter...
...när hela ert liv tycks krympa ihop.
Väggarna i ert sovgemak sluter sig kring er.
En bur att fjättra en vild varelse i.
Så fager.
Så kall.
Som en blek vårmorgon som ännu klamrar sig fast vid vinterns kyla.
Era ord är gift.
Det är muntrare på en kyrkogård.
Ni ges inte företräde hos kung Théoden beväpnade, Gandalf Gråhamne.
Det är Grima Ormstungas order.
Din stav.
Inte tar du ifrån en gammal man hans vandringsstav.
Min herre, Gandalf Grå är på väg.
Han är ett olyckans sändebud.
Höviskheten i din hall har minskat på sistone, kung Théoden.
Han är inte välkommen.
Varför skulle jag välkomna dig...
...Gandalf Stormkråka?
En berättigad fråga, min härskare.
Sen är timman då denne besvärjare behagar visa sig.
Láthspell är mitt namn på honom. Onda nyheter är ond gäst.
Tyst. Håll din kluvna tunga bak dina tänder.
Jag gick inte genom eld och död för att munhuggas med en vettlös mask.
Hans stav!
Jag sa åt er att ta trollkarlens stav!
Théoden, son av Thengel...
...alltför länge har du suttit i skuggorna.
Jag skulle hålla mig stilla om jag vore du.
Lyss på mig!
Jag befriar dig... från förtrollningen.
Du har ingen makt här, Gandalf Grå.
Jag skall dra ut dig, Saruman, som gift dras ut ur ett sår.
Vänta!
Om jag Lämnar honom...dör Théoden.
Du kunde inte döda mig, du kan inte döda honom.
Rohan är mitt.
Vik hädan!
Jag känner igen ditt ansikte.
Éowyn.
-Gandalf? -Andas fri luft igen, min vän.
Mina drömmar har varit så mörka.
Dina fingrar skulle minnas sin forna styrka, om de fick gripa om svärdet.
Jag har endast...tjänat er, min herre.
Din Läkekonst skulle ha fått mig att krypa på alla fyra som ett djur.
Sänd mig inte bort från ert ansikte.
Nej, min herre! Nej, min herre!
Låt honom gå. Tillräckligt med blod har flutit på grund av honom.
Ur vägen!
Hell, Théoden konung!
Var är Théodred?
Var är min son?
Simbelmyne.
Alltid har den vuxit på mina förfäders gravhögar.
Nu skall den täcka min sons grav.
Ack, att dessa onda dagar skulle bli mina.
De unga förgår, de gamla blir kvar.
Att jag skulle leva för att se min ätts sista dagar.
Du bär ingen skuld till Théodreds död.
Ingen förälder skulle tvingas begrava sitt barn.
Han var stark i livet.
Hans ande skall hitta vägen till dina förfäders hallar.
De fick ingen förvarning. De var obeväpnade.
Nu drar vildmännen genom Västfold och bränner där de drar fram.
-Höstackar, hyddor, träd. -Var är mor?
Det är bara en försmak av den förödelse Saruman tänker släppa lös.
Desto starkare, då han nu drivs av sin fruktan för Sauron.
Rid ut och möt honom, rätt på.
Locka honom undan från kvinnor och barn. Du måste kämpa.
Du har tvåtusen man som just nu rider norrut.
Éomer är dig trogen. Hans män ska återvända och slåss för sin kung.
Hans män är väl 150 mil härifrån.
Éomer kan inte hjälpa oss.
Jag vet vad du begär, men jag kan inte bringa mer död över mitt folk.
Jag tänker inte riskera öppet krig.
Öppet krig är över dig om du riskerar det eller ej.
Senast jag såg efter, var det Théoden inte Aragorn, som var Rohans kung.
Nå, vad är kungens beslut?
Enligt kungens order skall staden tömmas.
Vi ska söka tillflykt i Helms klyfta.
Tag endast de förnödenheter ni behöver.
Helms klyfta! De flyr till bergen när de borde stanna och slåss.
-Vem försvarar dem, om inte kungen? -Han tror det är bäst för folket.
-Helms klyfta har räddat dem förut. -Théoden går i en fälla.
Han tror att han för dem i säkerhet men det blir ett blodbad.
Théodens vilja är stark, men jag fruktar för Rohans överlevnad.
Han kommer att behöva dig innan det är över, Aragorn.
Rohans folk kommer att behöva dig. Deras försvar måste hålla.
Det kommer att hålla.
Den Grå pilgrimen. Det är vad man brukade kalla mig.
Trehundra mansåldrar har jag gått på jorden, och nu har jag ont om tid.
Om lyckan är med mig blir mitt sökande inte förgäves.
Vänta mig då den femte dagen bräcker.
Vänd blicken åt öster i gryningen.
Ni är skicklig med klingan.
Det har kvinnorna här lärt sig. De utan svärd kan spetsas ihjäl på dem.
-Jag fruktar varken död eller smärta. -Vad fruktar ni, min dam?
En bur.
Att sitta bakom galler tills jag av vana och ålder finner mig i det-
-och inte längre saknar de tillfällen till tapperhet jag förlorat.
Ni är en dotter av konungar...
...och en Rohans sköldmö.
Det blir knappast ert öde.
Théoden stannar inte i Edoras.
Det är sårbart, och det vet han. Han väntar sig att staden anfalls.
De kommer att fly till Helms klyfta, Rohans stora fästning.
Det är en farlig väg genom bergen. Det kommer att gå långsamt-
-och de har kvinnor och barn med sig.
Sänd ut vargryttarna.
Stinke, gå inte för långt i förväg!
Varför gör du så? Ger honom öknamn, rackar ner på honom hela tiden.
Därför att...
Därför att det inte finns något annat i honom än lögner och svek.
Det är Ringen han är ute efter.
Du har ingen aning om vad den gjorde mot honom...vad den fortfarande gör.
-Jag vill hjälpa honom, Sam. -Varför det?
Jag måste tro att han kan bli återställd.
-Ni kan inte rädda honom, herr Frodo. -Vad vet du om det? Ingenting!
Förlåt, Sam. Jag vet inte varför jag sa så.
Det vet jag.
Det är Ringen. Ni kan inte släppa den med blicken.
Jag har sett er. Ni äter inte, ni sover knappt.
Den har fått grepp över er. Ni måste kämpa emot.
Jag vet vad jag måste göra. Ringen betroddes åt mig. Det är min uppgift!
Min! Min egen!
Kan ni inte höra er själv? Vet ni inte vem ni låter som?
Vi vill ha den. Vi behöver den.
Måste ha den Älsskade.
De stal den från oss.
Lömska ssmå hober.
Illvilliga, luriga, falska.
Nej. Inte husbond.
Jo, min Älsskade. Falska.
De kommer att lura dig, göra dig illa, ljuga.
Husbond är min vän.
Du har inga vänner. Ingen tycker om dig.
Lyssnar inte. Jag lyssnar inte.
Du är en lögnare och en tjuv.
Nej.
Mördare.
-Gå din väg. -Gå min väg?
Jag hatar dig.
Var skulle du vara utan mig? Gollum. Gollum. Jag räddade oss.
Det var tack vare mig. Vi överlevde tack vare mig.
Inte nu längre.
Vad sa du?
Husbond ser efter oss nu.
-Vi behöver dig inte. -Vad?
Ge dig iväg och kom aldrig tillbaka.
-Nej. -Ge dig iväg och kom aldrig tillbaka.
Ge dig iväg och kom aldrig tillbaka!
Borta! Borta! Borta! Sméagol är fri!
Titta! Titta, vad Sméagol hittat.
De är unga, de är möra, de är fina.
Jo, det är de. Ät dem. Ät dem!
Du får honom att spy om du uppför dig så där.
Det finns bara ett sätt att äta kanicklar.
Vad gör den? Dumma, feta hob!
Den förstör dem.
Förstör vad då? De har knappt något kött på benen.
Här behövs några goda pantoffler.
Vad är toffler, Älsskade? Vad är toffler?
Po-ta-tis! Koka dem, mosa dem, använd dem i en gryta.
Härliga, gyllenfriterade potatisbitar med ett stycke stekt fisk.
-Inte ens du skulle tacka nej. -Jo, det skulle vi.
Förstöra fin fisk.
Ge oss den rå...och sprattlande.
-Behåll dina otäcka potatisbitar. -Du är hopplös.
Herr Frodo?
-Vad är det för några? -Onda män. Saurons tjänare.
De har kallats till Mordor. Den mörke samlar alla sina arméer.
Det dröjer inte länge nu. Han är snart redo.
-Redo för vad? -Att börja krig.
Det sista kriget som ska täcka hela världen med skugga.
Vi måste röra på oss. Kom, Sam!
Herr Frodo, titta!
Det är en olifant.
Ingen där hemma kommer att tro det här.
Sméagol?
Vi har dröjt för länge här.
Kom nu, Sam!
Bind deras händer!
Sant, man ser sällan dvärgkvinnor. Och de är så lika oss-
-till röst och utseende att de ofta tas för dvärgmän.
Det är skäggen.
Det har fått folk att tro att det inte finns några dvärgkvinnor.
Och att dvärgar hoppar fram ur hål i marken...
...vilket förstås är löjligt.
Det är ingen fara. Ingen panik nu. Jag gjorde det med flit.
Aftonstjärnans ljus vet inte av ny och nedan.
Det är mitt att ge till vem jag vill.
Liksom mitt hjärta.
Sov nu.
Jag sover.
Det här är en dröm.
Då är det en god dröm.
Sov.
Du sa en gång...
...att den här dagen skulle komma.
Det här är inte slutet...det är början.
Du måste gå med Frodo. Det är din väg.
Min väg är dold för mig.
Den ligger redan framför dina fötter.
Du får inte tveka nu.
Arwen...
Om du inte tror på något annat... tro på detta.
Tro på oss.
Var är hon?
Kvinnan som gav er smycket?
Vår tid här går mot sitt slut.
Arwens tid går mot sitt slut. Låt henne följa med skeppet till västern.
Låt henne bära med sig sin kärlek till Odödlighetens land.
-Där förblir den evigt grönskande. -Men aldrig mer än ett minne.
-Jag lämnar inte min dotter att dö. -Hon stannar för att hon hoppas.
Hon stannar för din skull. Hon hör ihop med sitt folk.
Du har möjlighet att leva ett annat liv...
...långt borta från krig... sorg...förtvivlan.
Varför säger du detta?
Jag är dödlig, du är av alvsläkt.
Det var en dröm, Arwen. Inget mer.
Den här tillhör dig.
Det var en gåva. Behållden.
Min herre?
Hon seglar till Odödlighetens land med alla som är kvar av hennes folk.
Vad är det?
-Háma? -Jag vet inte säkert.
Vargar!
En spanare!
-Vad är det? Vad ser du? -Vargar! Vi är anfallna.
-Alla ryttare fram i täten! -Hjälp mig upp! Jag är ryttare.
Led folket till Helms klyfta.
-Jag kan slåss. -Nej!
Du måste göra det...för min skull.
Följ mig!
-Framåt! Anfall framåt, menar jag. -Ta er till lägre mark!
Håll samman!
Sträck din söta nos närmare min yxa.
Den där räknas som min!
Stinkande odjur!
Aragorn?
Aragorn!
Säg vad som hände, så får du en lätt död.
Han är...död.
Han ramlade visst nerför klippan.
Du ljuger!
Få upp de skadade på hästar! Isengårds vargar kommer tillbaka.
Lämna kvar de döda.
Kom!
-Helms klyfta! -Där är Helms klyfta!
Vi är räddade.
Vi är räddade, min dam. Tack.
-Mor! -Éothain! Freda!
Giv rum för Théoden! Giv rum för kungen! 630
Så få av er har återvänt.
Vårt folk är i säkerhet.
Vi har betalat med många liv.
Min dam...
Herr Aragorn...var är han?
Han föll.
Dra tillbaka styrkorna bakom muren.
Bomma porten och sätt ut vakter.
-Vad gör vi med kvinnor och barn? -Ta in dem i grottorna.
Sarumans arm måste ha vuxit sig lång om han tror han kan nå oss här.
Helms klyfta har en svaghet. Den yttre muren är helt av sten-
-men har en vattentunnel längst ner som är föga mer än ett utloppshål.
Hur kan eld förgöra sten?
Vad är det för påfund som skulle kunna störta muren?
Om muren rämnar, faller Helms klyfta.
Även om muren rämnar, krävs det tusentals att storma borgfästet.
-Tiotusentals. -En sådan styrka har vi inte.
En ny makt uppstiger.
Dess seger är för handen.
l natt kommer landet att färgas av Rohans blod.
Tåga mot Helms klyfta!
Låt ingen undkomma levande!
I krig!
Det blir ingen gryning för människorna.
Titta, det syns rök i söder.
Rök stiger alltid från Isengård dessa dagar.
Isengård?
En gång i tiden vandrade Saruman i mina skogar.
Men nu har han ett sinne av metall och hjul.
Han bryr sig inte längre om det som växer.
Vad är det?
Det är Sarumans armé. Kriget har börjat.
Må Valars nåd skydda dig.
Arwen... Det är dags.
Skeppen lägger ut mot Valinor. Far nu...innan det är för sent.
Jag har gjort mitt val.
Han kommer inte tillbaka.
Varför dröjer du här, när det inte finns något hopp?
Det finns fortfarande hopp.
Även om Aragorn överlever kriget måste ni ändå skiljas åt.
Om Sauron krossas, Aragorn blir kung och allt du hoppas blir verklighet-
-så måste han ändå smaka dödlighetens bitterhet.
Vare sig det blir för svärd eller av tidens gång, kommer Aragorn att dö.
Och för dig kommer ingen tröst att lätta smärtan när han går bort.
Han kommer att dö...en bild av människokungarnas härlighet-
-i sin ofördunklade glans innan världen omstörtades.
Men du, min dotter...
...kommer att bli kvar i mörker och tvivel-
-lik en vinterkväll som faller utan en stjärna.
Här kommer du att dväljas...
...bunden vid din sorg under de vissnande träden...
...tills världen förändrats...
...och din levnads långa år helt runnit ut.
Arwen.
Det finns inget för dig här... bara död.
Har inte jag också din kärlek?
Du har min kärlek, far.
Fiendens makt växer.
Sauron använder sin nickedocka, Saruman, för att förgöra Rohans folk.
Isengård har släppt lös sina krafter.
Saurons öga vänds nu mot Gondor...
...människornas sista fria rike.
Hans krig mot detta land kommer nu snabbt.
Han känner att Ringen är nära.
Styrkan hos Ringbäraren minskar.
I sitt hjärta börjar Frodo förstå...
...att uppdraget kommer att beröva honom livet. Du vet det.
Du har förutsett det.
Det var den risk vi alla tog.
I det tätnande mörkret växer sig Ringens vilja starkare.
Den bemödar sig att hitta tillbaka till människohänder.
Människor, som så lätt förförs av dess makt.
Gondors unge kapten behöver bara sträcka ut handen, ta Ringen-
-och världen kommer att falla.
Den är nära nu. Så nära att uppnå sitt mål.
Ty Sauron kommer att ha herravälde över allt liv till världens undergång.
Alvernas tid...är förbi.
Ska vi lämna Midgård åt dess öde?
Ska vi låta dem stå ensamma?
-Vad nytt? -Saruman har anfallit Rohan.
Théodens folk har flytt till Helms klyfta.
Sauron uppbådar en armé. Östringar och sydröner står vid Svarta porten.
-Hur många? -Några tusen och fler varje dag.
-Vem försvarar norrut? -Femhundra man från Osgiliath.
Om staden anfalls kan vi inte hålla den.
Saruman anfaller från Isengård. Sauron från Mordor.
Anfallet mot människorna sker på två fronter. Gondor är svagt.
Sauron kommer snart att slå till. Och han kommer att slå hårt.
Han vet att vi inte har styrkan att slå honom tillbaka.
-Männen säger att ni är orchspioner. -Spioner? Vänta lite nu...
Om ni inte är spioner, vilka är ni då?
Tala!
Vi är hober. Mitt namn är Frodo Bagger. Det här är Samwise Gamgi.
-Din livvakt? -Hans trädgårdsmästare.
Var är din smygande vän?
Den där landstrykarvarelsen. Han hade en ful uppsyn.
Det var ingen mer.
Vi lämnade Vattnadal med sju färdkamrater.
En förlorade vi i Moria.
Två var av min släkt. Det var en dvärg, en alv, och två människor.
Aragorn, son av Arathorn och Boromir av Gondor.
Är du vän till Boromir?
Ja... Åtminstone från min sida.
Då blir det en sorg för dig att få veta att han är död.
Död? Hur? När?
Ni var färdkamrater, jag hoppades att du kunde berätta det för mig.
Han var min bror.
Kapten Faramir!
Vi har hittat den tredje.
Du måste följa med mig. Nu!
Där nere.
Att besöka den Förbjudna gölen är belagt med dödsstraff.
De väntar på min order.
Ska jag skjuta?
Ja, klippan hal är våt och sval.
Så saftigt god.
Vi önskar så en fisk att få
så saftigt god.
Vänta!
Den här varelsen är bunden till mig och jag till honom.
Han är vår vägvisare.
Jag ber, låt mig gå ner till honom.
Sméagol.
Husbond är här.
Kom, Sméagol.
Lita på husbond. Kom.
Måste vi gå nu?
Sméagol, Iita på din husbonde. Följ mig. Kom nu.
Kom.
Kom, Sméagol. Duktig Sméagol. Ja, kom nu.
Gör honom inte illa!
-Kämpa inte emot. Hör vad jag säger. -Husbond!
Vart för du dem?
Svara!
Sméagol...
Varför gråter den, Sméagol?
Grymma män gör oss illa. Husbond lurade oss.
Såklart han gjorde.
Jag sa ju att han var lurig.
Jag sa ju att han var falsk.
Husbond är vår vän. Vår vän.
-Husbond förrådde oss. -Nej. Inte dess sak.
Lämna oss ifred!
Vidriga små hober! De stal den från oss.
-Nej! Nej! -Vad stal de?
Min...Älsskade!
Vi måste ut härifrån. Gå, ni. Gå nu.
Ni klarar det.
Använd Ringen, herr Frodo. Bara den här gången.
Ta på den och försvinn.
Jag kan inte.
Du hade rätt, Sam.
Du försökte tala om det för mig, men...
Förlåt mig.
Ringen tar mig, Sam.
Om jag tar den på mig kommer han att hitta mig.
Han kommer att se.
Herr Frodo...
Så det här är svaret på alla gåtor.
Här i vildmarken har jag er, två halvlingar-
-och en här av män står mig till buds.
Maktens ring är inom räckhåll.
Ett tillfälle för Faramir, kapten av Gondor...
...att visa sin rätta halt.
Nej!
Sluta! Låt honom vara!
Förstår ni inte?
Han måste förstöra den. Det är dit vi är på väg, till Mordor.
Till Eldberget.
Osgiliath behöver förstärkning.
Snälla ni... Det är en sådan börda.
Kan ni inte hjälpa honom?
-Kapten? -Gör er klara för avfärd.
Ringen ska till Gondor.
-Han lever! -Var är han? Jag ska döda honom!
Du är den mest tursamme, den listigaste-
-och den våghalsigaste man jag känner. Välsigne dig, pojk.
Gimli, var är kungen?
Du är sen.
Du ser hemsk ut.
-En stor krigshär, säger du? -Isengård är tömt.
-Hur många? -Minst tiotusen man.
-Tiotusen? -En armé framfödd i ett enda syfte.
Att ödelägga människornas värld.
De är här vid skymningen.
Låt dem komma!
Varje man och stark pojke skall vara klar för strid i skymningen.
Vi ska täcka bron och porten uppifrån.
Ingen armé har brutit igenom Klyfte mur, eller satt sin fot i Hornborgen.
Det här är inget pack av slösinta orcher. Det är uruk-hai.
Deras rustningar är kraftiga och deras sköldar breda.
Jag har kämpat i många krig, mäster dvärg.
Jag vet hur jag ska försvara min egen borg.
De bryts mot fästningen som vatten mot klipporna.
Sarumans horder kommer att plundra och bränna. Vi har sett det förr.
Man kan så nya skördar, hem kan byggas upp på nytt.
Inom dessa murar kommer vi att vänta ut dem.
De tänker inte bara förstöra byar, utan Rohans folk, intill minsta barn.
Vad vill du att jag ska göra? Titta på mina män.
Deras mod hänger på en tråd.
Om detta är slutet, vill jag att vårt slut blir värt att hugfästas.
Skicka ut ryttare, min herre. Ni måste kalla på hjälp.
Vilka skulle komma? Alver? Dvärgar?
Vi har inte din tur med vänner. De gamla vapenförbunden är döda.
Gondor kommer att svara.
Var var Gondor när Västfold föll?
Var var Gondor när fienden trängde inpå oss? Var var Gon...?
Nej, min herre, Aragorn...
...vi är ensamma.
-Kvinnor och barn till grottorna. -Vi behöver mer tid.
Det finns ingen tid. Kriget är över oss.
Säkra porten!
Vi enter har inte bekymrat oss om människors och trollkarlars krig...
...på mycket, mycket länge.
Men nu är något på väg att hända...
...som inte har hänt på en tidsålder.
Ente ting.
-Vad är det? -Det är en samling.
En samling av vad?
Bok. Ek. Kastanj. Ask.
Bra. Bra. Bra. Många har kommit.
Nu måste vi besluta om enterna skall dra i krig. 852
Bakåt! Till grottorna!
Fort nu!
Bönder, hovslagare, stallpojkar.
De är inga soldater.
-De flesta har sett för många vintrar. -Eller för få.
Se på dem. De är rädda. Det syns i deras ögon.
Det borde de vara också. Trehundra mot tiotusen. 859
De har större hopp att hålla stånd här än i Edoras.
Den här striden kan de inte vinna. De kommer alla att dö.
Då ska jag dö som en av dem!
Låt honom gå, pojk. Låt honom vara.
Varje bybo som kan svinga ett svärd har skickats till rustkammaren.
Min herre?
Vem är jag, Gamling?
Du är vår herre och kung.
Litar ni på er kung?
Dina män, min herre...
...följer dig till vad slut som helst.
Till vad slut som helst.
Var är hästen och ryttarn?
Var är hornet som ljöd?
De är borta som regn över bergen...
...som vind över ängen.
Dagarna sjönk i väster...
...bortom berg...
...ned i skugga.
Hur kunde det gå så här?
Till yttre muren!
Ge mig ditt svärd.
-Vad heter du? -Haleth, Hámas son, min herre.
Männen säger att vi inte kommer att leva natten ut.
De säger att det är hopplöst.
Det här är ett bra svärd.
Haleth, Hámas son...
Det finns alltid hopp.
Vi har litat på dig hitintills. Du har inte lett oss vilse. Förlåt mig.
Det var fel av mig att förtvivla.
Det finns inget att förlåta, Legolas.
Om vi haft tid på oss, hade jag sett till att få den ändrad.
Den är litet trång över bröstet.
Det där är inget orch-horn.
Hur kan detta vara möjligt?
Jag bringar bud från Elrond av Vattnadal.
En gång rådde vapenförbund mellan alver och människor.
För länge sedan kämpade vi och dog tillsammans.
Vi kommer för att infria förbundsplikten.
Ni är synnerligen välkomna.
Vi är stolta över att kämpa vid människornas sida än en gång.
Du kunde ha valt en bättre plats.
Vad än för tur som skyddar dig, får vi hoppas att den varar över natten.
-Dina vänner är med dig, Aragorn. -Vi får hoppas de varar över natten.
Visa dem ingen nåd...
...för ingen kommer att visas er.
-Vad händer där ute? -Ska jag beskriva det för dig?
Eller ska jag leta rätt på en låda?
Vänta!
Så börjar det då.
Skjutklara!
Deras rustningar är svaga i halsen och under armarna.
Släpp iväg pilarna!
Träffade de någonting?
-Ge dem en salva! -Skjut!
Skicka hit dem!
-Stegar! -Bra.
Svärden!
-Legolas! Två redan! -Jag är uppe i sjutton.
Jag låter inget spetsöra klå mig.
Nitton!
Merry.
Vi har kommit överens.
Ja?
Jag har talat om för Ente ting vad ni heter...
...och vi är överens om...
-...att ni inte är några orcher. -Det var ju goda nyheter.
Saruman, då? Har ni beslutat något vad gäller honom?
Nu ska vi inte förhasta oss, junker Meriadoc.
Förhasta oss? Våra vänner är där ute.
De behöver vår hjälp. De kan inte kämpa ensamma i kriget.
Krig, ja. Det påverkar oss alla.
Men du måste förstå, unge hob...
...att det tar lång tid att säga något på gammalentiska.
Och vi säger aldrig något...
...om det inte är värt att ta...
...lång tid att säga.
Sjutton! Arton! Nitton!
Tjugo! Tjugoen!
Mot bron!
Är det allt? Är det här allt du kan frambesvärja, Saruman?
Fäll honom, Legolas!
Döda honom!
Stärk porten!
Håll emot! Stå fast!
Aragorn!
Gimli!
Anfall!
Enterna kan inte hålla tillbaka den här stormen.
Vi måste rida ut den som vi alltid har gjort.
-Hur kan ni fatta ett sådant beslut? -Det är inte vårt krig.
Men ni är en del av den här världen!
Är ni inte det?
Ni måste hjälpa till. Snälla ni... Ni måste göra någonting.
Du är ung och modig, junker Merry.
Lavskägge har kanske rätt. Vi hör inte hemma här, Merry.
Det är för stort för oss. Vad kan väl vi åstadkomma?
Vi har Fylke. Vi kanske ska ge oss av hem.
Isengårds eldar kommer att sprida sig...
...och Tookköpings och Bockrikes skogar kommer att brinna. Och...
Och allt som var grönt och gott i världen kommer att försvinna.
Det kommer inte att finnas något Fylke, Pippin.
Aragorn! Ryck tillbaka till borgen!
Få bort dina män därifrån!
Till borgen!
Dra er tillbaka till borgen! - Haldir!
Till borgen!
Vad gör ni?
Haldir!
Stärk porten!
Håll emot!
Till porten! Dra era svärd!
Ur vägen!
Vi håller inte stånd mycket längre.
-Håll dem tillbaka! -Hur lång tid behöver du?
-Så lång tid du kan ge mig. -Gimli!
Timmer! Stärk porten!
Kom nu! Vi klarar av dem.
Det är långt dit.
-Kasta mig! -Vad?
Jag kan inte hoppa så långt. Kasta mig!
-Säg inget till alven. -Inte ett ord.
-Förtimra dörren! -Följ mig till förtimringen!
-Kasta hit en till! -Högre!
Vi har förlorat porten.
Gimli! Aragorn! Bort därifrån!
Aragorn!
Dra tillbaka allihop! Dra tillbaka dem!
Ryck tillbaka! Ryck tillbaka!
De har brutit igenom. Borgen är intagen. Vik bakåt!
-Fort! Se till att de kommer in. -In i kärnborgen!
Jag skall lämna er vid skogens västra rand.
Därifrån kan ni ta er norrut för att komma till ert hemland.
Vänta! Stanna! Stanna!
Vänd tillbaka! Vänd tillbaka och ta oss söderut.
Söderut? Men då måste ni gå förbi Isengård.
Ja, just det. Då kan vi ta oss förbi Saruman obemärkta.
Ju närmare faran, desto säkrare. Det är det sista han väntar sig.
Det där förstår jag inte.
Men det förstås, du är mycket liten. Du kanske har rätt.
Då går vi söderut. Håll i er, små fyIkebor.
Jag har alltid tyckt om att gå söderut.
På något vis känns det som att gå i nerförsbacke.
-Är du galen? De kommer att ta oss. -Nej då. Inte den här gången.
Titta!
-Osgiliath brinner! -Mordor har kommit.
Ringen kommer inte att rädda Gondor.
Den har bara makt att förstöra. Låt mig gå.
Fort!
Faramir! Du måste låta mig gå!
En liten familj åkermöss klättrar ibland upp och kittlar mig.
De försöker alltid ta sig någonstans där de...
Många av de här träden var mina vänner.
Varelser jag hade känt sen de var nöt och ollon.
-Jag är så ledsen, Lavskägge. -De hade sina egna röster.
Saruman.
En trollkarl borde veta bättre.
Det finns ingen förbannelse på alviska-
-entiska eller människornas språk för detta svek.
Mitt ärende i natt blir Isengård...
...med berg och sten.
Ja!
Kom, mina vänner. Enterna drar i krig.
Det är troligt att vi går vår undergång till mötes.
Enternas sista marsch.
Orcherna har tagit östra stranden. Före kvällen blir de oss övermäktiga.
Herr Frodo?
Den kallar på honom. Hans öga har nästan hittat mig.
Håll ut, herr Frodo. Ni kIarar er.
Ta dem till min far.
Säg att Faramir skickar en mäktig gåva.
Ett vapen som kommer att ändra vår krigslycka.
Vill du veta vad som hände Boromir? Vill du veta varför din bror dog?
Han försökte ta Ringen från Frodo trots att han svor att skydda honom.
Han försökte döda honom! Ringen gjorde din bror galen.
Se upp!
Herr Frodo?
De är här.
De har kommit.
NazgûI!
Stanna här. Du får inte bli sedd.
Ta skydd!
Fästningen är intagen. Det är över.
Du sa att fästningen skulle hålla så länge dina män försvarade den.
De försvarar den än. De har dött i dess försvar.
De bryter sig in!
De är genom dörren!
Kan kvinnorna och barnen ta sig ut från grottorna någon annan väg?
Finns det ingen annan väg?
Det finns en väg. Den leder in i bergen.
De kommer inte långt. Uruk-hai är för många.
Säg till kvinnorna och barnen att ta sig mot passet!
Så mycket död.
Vad kan människor göra mot ett sådant måttlöst hat?
Rid ut med mig.
Rid ut och möt dem.
-För död och ära. -För Rohan.
För ditt folk.
Solen går upp.
Vänta mig då den femte dagen bräcker.
Vänd blicken åt öster i gryningen.
Ja.
Helm Hammarnävens horn skall ljuda i klyftan...
-...en sista gång. -Ja!
Låt detta bli den stund då vi drar svärd tillsammans.
Blodsdåd vaknar.
Mot dåd nu, mot död, mot dagningens rodnad!
Framåt, eorlingar!
Gandalf.
Kung Théoden står ensam.
Inte ensam.
Rohirrim!
-Éomer. -Till kungen!
Ja!
En träff. En fin träff.
Bryt sönder dammen!
Släpp loss floden!
Pippin, Håll i dig!
Håll i er, små hober!
Vad gör ni?
Vart ska ni?
Det är jag.
Det är er Sam.
Känner ni inte igen er Sam?
-Jag kan inte göra det, Sam. -Jag vet.
Det är så fel.
Vi borde rätteligen inte vara här.
Men det är vi.
Det är som i de stora sagorna herr Frodo. De som betydde något.
Fulla av mörker och faror var de.
Ibland ville man inte höra slutet för hur skulle det kunna sluta lyckligt?
Hur skulle världen kunna bli som förr, när så mycket ont hade hänt?
Seger! Vi har segrat!
Men till slut, är den bara något övergående...
...den här skuggan. Till och med mörkret måste förgå.
En ny dag gryr.
Och när solen lyser, lyser den desto klarare.
Det var de sagorna som blev kvar i minnet, som betydde något.
Även om man var för liten för att förstå varför.
Men jag tror, herr Frodo, att jag förstår. Jag vet nu.
Folk i sagorna hade många tillfällen att vända om, men gjorde inte det.
De fortsatte för att de höll fast vid något.
Vad håller vi fast vid, Sam?
Att det finns något gott i världen, herr Frodo.
Och det är värt att kämpa för.
Jag tror att vi till slut förstår varandra, Frodo Bagger.
Du känner till våra lagar, din fars lagar.
Om du låter dem gå är ditt liv förverkat.
Då är det förverkat.
Släpp dem.
Saurons vrede blir fruktansvärd och hans vedergällning snabb.
Slaget om Helms klyfta är över.
Slaget om Midgård tar sin början.
Allt vårt hopp vilar nu hos två små hober...
...någonstans i vildmarken.
Jag undrar om vi någonsin kommer med i sånger och sagor.
Men herr Frodo, driv inte gäck nu. Jag menade allvar.
Det gjorde jag med.
-Sméagol? -Vi tänker inte vänta på dig.
Husbond. Husbond ser efter oss.
Husbond skulle aldrig göra oss illa.
-Husbond bröt sitt löfte. -Begär inte det av Sméagol.
Stackars, stackars Sméagol.
Husbond svek oss. Illvillig, lurig, falsk.
Vi borde vrida om hans vidriga lilla nacke.
Döda honom! Döda honom! Döda båda två!
Sen tar vi den Älsskade. Då är det vi som är husbond.
Men den fete hoben, han vet. Alltid ögonen öppna.
Då sticker vi ut dem.
Sticker ut hans ögon och tvingar honom att kräla.
Ja! Ja! Ja!
Döda båda två!
Ja! Nej! Nej! Det är för farligt.
-Var är han? - Gollum! -Sméagol!
Vi kunde låta Henne göra det.
Ja. Hon kunde göra det.
Ja, min Älsskade, det kunde hon.
Och sen tar vi den, när de är döda.
När de är döda.
Kom, hober. Det är lång väg kvar. Sméagol ska visa vägen.
Följ mig.
SubRip by Knã